Han kommer inte långt.
Nej...
Översättning: Anders Enerlöv www.btistudios.com
Vad har du haft för dig, Carter? Är du fortfarande vaken?
Jag är mitt i en biljakt, så det är bäst att det är viktigt.
Det känns bara så bra att du är därute och håller oss trygga.
Nåt nytt på er kant?
Radiotjatter från delstatspolisen, men de tycks ha det under kontroll.
Du är ju hursomhelst klar snart, så vi ses när du kommer in.
Vänta lite.
Det ser ut som en full tonåring eller nåt.
Inte vet jag. - Hallå där!
Det är lite väl kallt för att krypa hem, kompis.
Avvakta.
Hård kväll?
Herrejävlar...
-Centralen, vart ska jag köra honom? -Närmsta akut är Marsh County.
Jag vet inte hur det ser ut efter branden, men det ska vara öppet.
-Hur är det med Lakeland? -Det tar minst tjugo minuter till.
Du får avgöra.
Ring Marsh och säg att det är jag som kommer med honom. Förvarna dem.
-Kan jag få lite hjälp här? -Bev, kom hit med en bår!
-Har inte Centralen förvarnat? -Vi har inte fått nåt samtal.
-Bev, kan du ta fötterna? -Jag fixar det.
Ett, två, tre!
Så ja. Hur mår du? Hör du mig?
-Vad har hänt, Danny? -Han blöder, Bev.
Vi ska ta hand om dig. - Han måste in till dr Powell.
Hejsan.
-Vad var det där om? -Vem vet? Jag får inte göra nåt här.
Här har vi en bra: avskalning.
-Det finns en bild. -Herregud...
Statistiskt sett är mer troligt att man dör på sjukhus än nån annanstans.
-Coolt. -Ska jag sätta en kateter på dig?
-Är du ens sjuksköterska? -Jag är under utbildning.
Det låter jättehäftigt, men jag tänkte sova nu.
Jag borde nog ändå gå. Jag antar att du inte behöver det här.
Godnatt.
-Du vet då hur man gör entré, Danny. -Jo.
-Hur mår du, Maggie? -Jag har haft lite ont.
Dr Powell säger att barnet kan vara på väg.
Han röjer verkligen runt därinne, det är ett som är säkert.
Men det var tur att doktorn stannade. Branden ställde verkligen till det.
Jag har inte råd att köra in till stan varenda gång ungen sprattlar.
Lägg av nu, morfar.
-Nej! Släpp mig! -Sitt kvar.
-Ta det lugnt. -Släpp mig!
-En gång till. Bara en spruta till. -Ta det lugnt och andas.
-Okej. -Jag kommer inte att sakna sånt här.
-Klarar ni av honom, Richard? -Han är rejält uppskrämd.
Vi har inga ID-band kvar, men han heter James.
-Hur illa är det? -Han har inte sagt nåt.
Sedativet lär hjälpa oss att slå fast hans tillstånd-
-men vi har begränsade resurser här. Allt har packats ner inför flytten.
Han är då inte främmande för sprutor. - Var hittade du den här killen?
Han blödde för fan ner mig.
Kim, jag vet att du inte ville hit men du borde packa journaler.
Nä, det finns nåt som kallas datorer nu.
Stoppar datorer ner journaler i kartonger?
Tack ska du ha.
Så gammaldags...
Du behöver nog nåt kraftigare om du ska få bort den där fläcken.
Nej då, det här... Skitsamma.
-Jag kan tvätta själv. -Det var värst.
-Jag tog med kaffe. -Schyst, jag har letat efter den där.
Den är min nu, så få inte för dig nåt.
-Värst vad du var vänskaplig. -Det är roligt att se dig.
-Ursäkta, stör jag? -Nej då.
Nej, jag ska kolla att Bev inte har mördat min praktikant. - Vi ses.
Vår gäst sover nu.
Han är inte svårt skadad, men det dröjer innan du kan prata med honom.
Ta det lugnt med Allison.
Hon försöker fortfarande förlika sig med det som hände.
Som du vet finns det inget värre än att förlora ett barn.
När vi förlorade Sarah blev jag förkrossad.
Det tog lång tid att komma tillbaka.
-Man måste bara kämpa på. -Jo.
Beverly, är allt som det ska?
Herrejävlar...
Vad fan håller du på med, Bev?
-Det här är inte mitt ansikte. -Va?
Gör det inte. Bev, lägg ner saxen och titta på mig.
-Bev, sluta! -Det är inte jag.
-Gör det inte. Bev... -Kan du hjälpa mig?
Bev, stanna.
Nej, Beverly! Stanna!
Fy fan...
Daniel!
Daniel, vad...
Vad har du gjort? - Kim, ut härifrån.
Cliff! Jag var ju nyss här!
Hon anföll mig.
Var det där ett skott? Herregud, vad hände?
Beverly attackerade Daniel och Robinson-grabben.
-Jag måste rapportera det. -Lugna dig en sekund.
-Jag måste berätta för dem. -Kan du ringa från kontoret?
-Hur mår du? -Jag mår bra.
-Lugn, du kan ha fått ett anfall. -Nej då.
-Res dig inte om du känner dig yr. -Sätt dig.
-Jag måste rapportera det. -Nej, ta det lugnt.
-Det är redan en polis här. -Va? Hur länge var jag medvetslös?
-Inte länge, han var redan på väg. -Det gällde killen du kom hit med.
Polisen vill nog prata med dig. Vi bör flytta dig till ett rum.
Du har precis upplevt en traumatisk händelse.
Du är lika envis som din far. Du måste ta det på allvar.
-Det gör jag. Jag mår bra. -All right.
Daniel...
-Mitchell. -Där är du ju.
Vad hände? De sa att du hittade dem tillsammans.
Ja, han var död när jag kom-
-och hon anföll mig med en sax.
-Hur kom du så snabbt? -Din kille i det andra rummet.
-Vad är det med honom? -Ett blodbad tre mil norrut.
Han röjde runt som i ett slakteri.
Vi undersökte honom och det mesta blodet var inte hans.
Han har ett flertal knarkdomar. Jag tror att han gav sköterskan nåt.
-Jag har låst fast honom vid sängen. -Han är ju sövd.
Nu är jag här. Jag ska reda ut det.
-Jag måste ta ditt vapen. -Okej.
Carter, din pappa var en bra polis. Vad skulle han tycka om det här?
Vi måste få koll på alla. Vilka fler är här?
Dr Powell och Kim. Och Ben och Maggie. Hon är gravid.
-Herregud, vilken röra... -Är det okej om jag rapporterar det?
-All right. -Tack.
Jag kommer inte fram här, Mitchell. Jag provar i bilen.
Uppfattat.
Centralen, det här är Carter vid Marsh County.
Centralen, Carter vid Marsh County. Jag behöver förstärkning.
Helvete!
Hallå!
Vad fan håller du på med?
Satan!
-Hjälp! -Dan!
-Richard! Han förlorar mycket blod. -Håll tryck på såren.
-Titta på mig, Dan. -Kim, nål, tråd och morfin!
-Hörde du vad jag sa? -Kim, vad gör du?!
-Kom hit, för helvete! -Ingen fara, fortsätt bara andas.
Håll ett jämt tryck med båda händerna och håll honom vaken.
-Duktig pojke! -Låt honom inte blunda, Kim!
Håll dig vaken, Daniel.
Hallå...
Daniel?
-Blödningen är tillfälligt stoppad. -Gudskelov.
-Hon hade på sig det här... -Ta det lugnt.
Försök inte resa dig än.
-Vad hände därute? -Ge honom ett ögonblick.
De tycks ha omringat stället, men de försöker inte ta sig in.
-Vilka är de? -Jag vet inte.
-Jag lyckades inte få kontakt. -Inte jag heller.
Vi borde flytta in alla. Vem vet vad de vill?
Vi kanske kan barrikadera dörrarna eller få hjälp på nåt annat sätt.
Förbannat, jag glömde honom.
Hallå! Vad i helvete?! Herregud!
Gör nånting! Skjut den, för helvete!
Gör nånting! Skjut den! Hjälp mig!
Hjälp mig! Herregud! Hjälp mig, för fan!
Vad är det där?
Jag tror att det var Beverly.
-Vad i helvete var det? -Vi måste härifrån.
-Det där är ingen bra idé. -Vänta! Dårarna utanför, då?
Vi har annat att oroa oss för. - Mitchell! Vi hämtar bilarna.
-Vad fan var det? -Bort från dörrarna, han har gevär.
Släpp det!
-Släpp det! -Dra åt helvete.
-Håll er borta! -Håll er lugna.
-Lugn, allihop! -Håll er borta!
Lugna ner dig!
Okej, lägg ner geväret. - Kan alla lugna ner sig?
-Richard! -Ingen fara.
Blanda inte in henne. Det hjälper dig inte.
Lyssna på mig. Ge mig kniven så löser sig allt.
-Det här hjälper inte. -Vad ska jag göra?!
Oroa dig inte, Maggie. Han gör dig inte illa.
-Låt mig hjälpa dig. -Jag dödar henne!
-Nej! -Richard! - Kim, kom hit!
Jag har honom!
-Titta på mig. -Jag tänker fan inte dö här!
Ingen vill vara här längre än nödvändigt.
Han ska ingenstans.
Tror du att jag är nån jävla idiot?!
Vad i helvete var det där?
Allt kommer att ordna sig. - Stanna med henne, för helvete.
Mitchell!
Satan!
Håll dig borta!
Fy fan...
-In på kontoret! -Kim, hjälp dem.
In på kontoret. Jag tänker inte diskutera.
-Du måste berätta vad det var! -Jag vet inte! Gå nu.
-Vänta, vem är du? -Håll dig borta.
Ta det lugnt. Berätta bara vem du är.
-Jag vill ha honom. -Vi måste härifrån på en gång.
-Era personliga... -Nej!
Men för helvete! Sluta!
Ingen ska nånstans, okej?
Vi vet inget om det här stället.
Om du ledde oss hit kan vi inte lita på dem.
Gör inte så här. - Kan du få honom att sluta?!
Han kan inte svara dig. - Visa henne!
Det är vad de senaste han litade på gjorde.
-Du har fel, ni kan lita på oss. -Knappast.
-Stopp! Vänta, snälla... -Bort med tassarna!
Det är ingen fara. Lugna dig.
-Vill du gå igenom allt igen? -Tro mig, vi vet inte vad som pågår.
Det växte ut saker. Du såg det också! Vad var det?
Vi kan bränna ner resten av stället med dem i det.
Lyssna nu, vi har inte gjort er nåt.
Jag har en gravid flicka som måste sättas i säkerhet.
Skojar du? Har du tittat ut? Det finns ingenstans att ta vägen.
Man hör signalhornen på långt håll. Nånting lockar hit dem.
-Vadå? Vilka är de? -Hur fan ska jag veta det? Fråga dem!
Den har redan vaknat en gång, och jag vill inte se den göra det igen.
Vi har ett problem. Maggie.
-Jag visste inte vad jag skulle göra. -Hej, raring.
-Ska vi åka härifrån? -Inte riktigt än.
-Kan du släcka den där? -För fan...
-Den här? -Ja, släck den.
Vi måste hålla oss lugna.
-Vi borde redan ha dragit! -Ni borde vakna!
Tror ni att ni har nån chans om det finns en till därute?
Vem ska stoppa den? Farfar? Tonårshoran?
-Kom an! -Lugn.
-Vi kommer att dö... -Nej, inte vi. Ni kommer att dö.
Det kommer inte att ske.
-Okej. -Bra.
-Vad håller du på med? Lugna dig. -Han får inte stressa upp henne.
-Berätta vad som pågår. -Hon har spridda sammandragningar.
Men hon har ont i buken, vilket är ett dåligt tecken.
-Vad innebär det? -Att vi inte kan flytta henne.
Det kan förvärra saken.
Jag vill inte utföra ett kejsarsnitt här, men annars kan barnet dö.
-Jag måste till förrådet. -Ensam? Det kommer inte på fråga.
Det var inte en fråga. Det måste göras nu.
Vi vet inte vad som finns därute och vi kan inte försvara oss.
Dessutom ser galningarna oss som gisslan.
-Jag tänker göra det. -Nej, du tänker inte...
-Om det här handlar om barnet... -Det handlar inte om oss, Dan!
Om flickan råkar illa ut kan barnet dö.
Om jag försöker ta ut det utan bedövning kan hon dö av chock.
Daniel, se på mig...
Okej, som du vill. Helvete!
Men du får inte gå ensam. Lova att vänta på mig.
-Okej. -All right.
Får jag komma fram?
Varken flickan eller barnet mår bra.
Vi måste hämta några saker för att hjälpa henne.
-Vad ska vi göra åt det? -Jag har ett hagelgevär i bilen.
Och ammunition.
Vi slogs just för att ta oss in hit. Jag tänker inte knalla ut igen.
Okej, men vi sitter i samma båt.
Du har ett gevär utan kulor och några sketna brandyxor.
Det är nära och kan göras snabbt.
All right, men vi tänker inte riskera livet för er skull.
-Hämtar vi geväret så är det vårt. -Absolut.
-Absolut så in i helvete. -Okej.
-Sa du inte att det var nära? -Vad i helvete...
-De är fortfarande där. -Ja, men vad väntar de på?
Vi måste snabba på.
Geväret är fastlåst vid framsätet.
Jag måste låsa upp det. Hämta all ammunition i er bil.
Få inga ljusa idéer.
Vänta. Fan också...
-Tänk om de inte kommer tillbaka. -Daniel vet vad han gör.
Det är ingen fara.
Vi borde inte ens vara här. Vi borde vända patienter i Lakeland.
-Åt helvete med det här stället! -Nu är du fast här, acceptera det.
-Hur mår du, raring? -Det gör ont.
Vad kommer att hända med mitt barn?
Lyssna på mig. Ni kommer båda att klara er.
Det lovar jag.
Kom igen...
Helvete...
Vad fan håller du på med därinne?
Vad fan är det som pågår därinne?! För helvete...
Tiden är ute, vi måste dra!
Kom igen, för fan! För helvete!
-Skynda dig, för fan! -Se upp!
Jag behåller det jävla geväret.
Det här stället står inte emot nåt.
Herregud...
-Fan också... -Vad hände?
-Var är Allie? -Hon hämtar medicin åt Maggie.
-Var då? -Medicinrummet.
-Hon sa att det inte var nån fara. -Är ni ens i samma byggnad?!
Vänta här och ta hand om dem. - Ursäkta, kan du följa med mig?
Han klarar sig. Han har varit med om värre.
De dödade hans familj. Jag räddade honom precis.
-Du då, mysteriemannen? -Sköt dig själv.
Och det är rätt korkat att sticka iväg ensam.
Okej, du kan säkert spöa mig men just nu hatar jag bara min fru-
-så kan du vara snäll och hålla käften?!
Det är Mitchells pistol.
Fy fan...
Vad var det?
BÅRHUSET
Hej, Daniel.
-Vem är det? -Du såg något.
Jag kände det när du vaknade. Men vad var det?
Jag kan visa dig mer om du vill.
-Hej, Richard. -Det är säkert svårt att förstå.
Beverly tyckte också det-
-men jag försäkrar att mina avsikter är goda.
Jag ber dig... Berätta vad du har gjort.
Richard?
Richard, berätta. Berätta!
Du anstränger dig så för att gå i din fars fotspår, Daniel.
Vill du verkligen följa honom dit han har gått?
Jag förstår hur desperat förlust kan göra en.
Natten då du kom med Allison klöste livet inuti henne för att komma ut.
Att förlora min dotter förändrade mig.
Men jag gör det som krävs för att ställa det tillrätta.
Du kommer snart nog att förstå.
Jag ber dig, berätta var Allison är.
Berätta, för helvete! Berätta var hon är!
Oroa dig inte, Daniel. Jag ska hjälpa henne.
Jag ska hjälpa er alla.
-Det här är galet. Lämna oss inte! -Vi har inget val.
Allison är den enda som kan ta hand om Maggie.
De här funkar fortfarande. Vi ska inte så långt.
-Det gör så ont... -Jag kan inte det här!
-Snälla! -Lyssna på mig!
Vi ska hämta Allison. Du måste hålla ställningarna så länge.
Tänk om de försöker ta sig in?!
De vill inte in. De försöker hindra oss från att komma ut.
Det är allt jag har. Hoppas du vet hur man använder den.
Och där har ni den, utifall.
Bäst att du vet vad du gör.
-Okej, nu kör vi. -Tror du att det blir så enkelt?
Har du nåt att säga så säg det, din dryge jävel!
-Vet du vad som finns därnere? -Nix.
Men jag vet nån som kanske gör det.
-Hörru, pundaren! -Vad fan...
-Bra, du minns oss. -Nej, jag har inte gjort nåt!
-Lägg av. -Hjälp mig, de tänker döda mig!
-Du bör lyssna på mina frågor. -Vänta! Gör det inte!
-All right, välj ett finger. -Nej, ni har ju inte frågat nåt än!
-Fattar du att jag menar allvar? -Jag tror dig!
Vet du nåt som kan skydda oss? Nåt som kan hjälpa oss att överleva?
-Det är den där jävla doktorn! -Det vet vi redan.
-Vi har inte tid! -Gör ett rent snitt.
Nej, det är han! Jag dödade honom!
Han är inte död nu. Hur är det möjligt?
Va? Herregud...
Nej...
-Se på mig! -Herregud!
Sluta! Lyssna på mig.
-Hur kan han leva? Vad är han? -Jag vet inte!
-Hugg av handen. -Nej, snälla! Jag vet inte!
Jag träffade en tjej på vägen som kunde fixa meth-
-så jag följde med till det där stället!
Vad var det?!
En gammal gård mitt i ingenstans.
En av pundarna såg ut som fan, som att de hade mördat folk ett tag.
Han gav oss tjack. Han tittade på när vi hade sex i "Kyrkan".
Menar du att Richard var nån sorts religiös sexgalning?
-Min farsa hade känt honom i åratal. -De var klädda så här.
Ett helt gäng, klädda så här.
De mördade och offrade och tvingade oss att se på!
-Snackar du om djävulsdyrkan? -Nej, jag tror inte på djävulen.
Men jag tror på det här. Han fick folk att förändras. Jag såg det!
-Tack. -Du följer med. Tacka inte.
Vi ska hälsa på din polare i källaren.
Är ni galna?! Ni har sett vad han kan göra! Vi måste härifrån!
Jaså? Varsågod att ta en titt.
Det här är självmord.
-Ni är lika galna som dem! - Ja, kanske det.
Här nere.
Det ser ut som att stället ska rasa.
-Hör du mig? -Klart och tydligt.
Trappan till källaren ligger på baksidan.
Uppfattat.
Titta, nån har varit här.
-Kim, vart ska vi? -Bårhusdörren bör vara rakt fram.
Jag ser ingen dörr, bara korridorer. Är det verkligen rätt plats?
-Han tog fel trappa! -Det finns bara en.
Jag vet vart de är på väg.
Hallå? Carter?
Bäst för dig att du inte leder oss i en fälla.
Vad händer?
Har ni hittat det?
-Finns det en källare till? -Nej, vad pratar du om?
-En trappa som leder neråt. -Va?!
Carter, hör du mig?
Vi måste vända om.
Jag kan inte be er följa med hit ner. Fattar ni?
Hörni, vad händer?
Inget, vi är på väg nerför trappan.
-Hörru, pundaren. Du får gå först. -Säkert.
Det var inte en fråga.
Gå sakta.
Strunta i det, du kan ändå inte röra dig.
-Richard? -Ha tålamod, jag är snart klar.
Jag såg dig dö.
Jag anade inte att det skulle kännas så här.
Alla år som jag ägnat åt operationer.
Att öppna folk och sy ihop dem igen.
Det är en häpnadsväckande känsla.
Inte smärta. Snarare en befrielse.
-Varför gör du... -Var tyst, är du snäll.
Detta är outforskad mark.
En chans att studera min egen förvandling.
Jag förstår din tvekan, Allison. Men låt mig fråga:
Har du aldrig velat rädda någon som är bortom all räddning?
Kosta vad det kosta vill.
Att förlora Sarah krossade mig.
Men det drev mig även mot en lösning.
Du anar inte vad man hittar om man bara letar.
Det luktar som en grav.
-Jag har sett det här stället förut. -Stället vi rensade var fullt av det.
Han tvingade oss att se saker. Det var det värsta jag nånsin sett.
Vi fann rum fulla av lik i källaren.
Nån låg på ett bord, som om de utförde operationer där.
-Halvt förvandlad till en sån sak. -Nej, det är värre än så.
Som en mardröm.
Herregud... Det är inte på riktigt.
Det är inte på riktigt...
Det är en labyrint.
Carter!
-Är han här? -Ja då.
-Han måste vara här för födseln. -Jag är här, gumman.
Det kommer att gå bra.
Tur att din morfar bryr sig om dig. Min skriker bara åt teven och röker.
-Hjälp henne! -Okej, vänta!
Kodein kanske funkar. - Maggie, ta det lugnt.
Jag fixar det. Jag ska ge dig nåt som kommer att kännas jättebra.
Smärtan kommer att försvinna. Vänta lite, bara.
Håll henne stilla.
Snart är den inne. Så där...
-Det är ingen fara. -Inga problem.
-Herregud... -Lysande.
Jag går inte in dit. Ni får hellre skjuta mig.
-Här har vi det. -Vadå?
Jag uppskattar din entusiasm, men vi måste tänka igenom det här.
Det här är ett misstag.
Kom hit, din jävel...
Vet du var man tar vägen när man dör? Det gör jag.
Man fortsätter, återfödd som något annat. En larv som blir till en mal.
Hittills har jag bara lyckats fånga malen i sin kokong.
Kroppen måste så klart anpassa sig.
Vi är inte byggda för sådant.
Jag erkänner att jag gjorde misstag i början.
Några av dessa tidiga misstag finns alltjämt kvar här nere hos oss.
Faktum är att de orsakade branden som förstörde sjukhuset.
Du förstår, de vill dö-
-men jag låter dem inte göra det.
Gråt inte, Allison. Jag ska hjälpa dig.
Detta är slutet för livet och dödens cykel.
Vill du verkligen ha den värld som tog din son?
Vet du vad som hände ditt ofödda barn den kvällen?
-Nej, snälla... -Navelsträngen trasslade in sig.
Märkligt, inte sant? Livlinan mellan dig och ditt barn-
-stramades åt som en snara när det kämpade för att ta sig ut.
Till sist kunde det inte kämpa mer.
Naturens meningslöshet.
Jag kan stoppa det. Detta är det första steget.
En verklig återuppståndelse.
Jag förlorade min dotter till avgrunden-
-men inatt kallar jag henne tillbaka.
Richard, jag ber dig. Gör inte så här.
Det är redan gjort.
Du är så vacker, Allison.
Du kommer att bli något synnerligen utomordentligt.
Det här är ett slakthus.
-Få bort dem från mig! -Håll käft, för fan!
-Jag borde ha dödat dig i huset. -Lugna er.
-Hjälp! -Lugna dig!
-Mår hon bra? -Hon känns varm.
-Herregud, gör nåt! -Jag fixar det!
Vänta lite...
-Lugna dig! -Dra åt helvete. Se dig omkring.
Jag sa ju att det var ett misstag. Han vet nåt.
Vi behöver er...
-Den är i hans huvud! -Håll käft!
Sluta!
Vi är i helvetet...
Håll henne stilla!
Det kommer att ordna sig.
Huvudentrén!
Vart ska du?! Vänta!
-Jag kan inte! -Du måste!
Vi kommer att dö!
Gör det du måste! Jag håller de jävlarna borta.
-Jag kan ju döda henne! -Du måste göra det!
-Du är hennes enda chans. -Nej...
-Snälla! -Jag kan inte!
Jag ber dig, gör det!
Herregud!
Varför gjorde du så?
-Det är äntligen dags. -Hur kunde du? Ditt barn...
Dr Powell är en stor man. Jag kan skatta mig lycklig som bär hans barn.
Inget annat har längre någon betydelse.
Oroa dig inte. Allt är på väg att förändras.
Håll dig borta!
Helvete!
Lilla barn, vänta bara...
Vänta bara...
Vad måste jag göra?
Vänta bara...
Det här är ditt fel.
Det här är ditt fel!
Jag var inte där. Du borde ha skyddat dem!
Mor vill att vi stannar...
Jag sa åt dig att ta hand om dem. Vi måste stanna här...
Du borde ha skyddat dem!
Stanna här...
Förlåt...
Vad är det här...?
Carter, Carter...
Var är du?
Håll käft, håll käft...
Håll käften...
Helvete!
Daniel...
Daniel?
-Allison... -Var är du?
-Jag är rädd. -Allison, jag är här.
Se på mig. Det är ingen fara.
Jag känner att det är på väg.
Håll om mig.
-Jag behöver dig... -Jag ska ingenstans.
Daniel.
Jag vet din hemlighet. Jag såg den i ditt ansikte.
Kvällen då Allison förlorade ert barn.
Jag såg lättnad.
-Vad har du gjort? -Jag har gett henne det hon ville ha.
Hon är en mor nu. Är hon inte vacker?
Daniel... Stanna...
Ser du, Daniel?
Berätta vad du ser.
Jag ser ett monster...
...som tror att han är Gud.
Du gör mig besviken. Trots allt jag har visat dig...
-...så förstår du ändå inte. -Nej.
-Nej, du har rätt. Det gör jag inte. -Jag vägrar låta döden vara slutet.
Jag trotsar Gud. Det finns ting som är mycket äldre, äldre än tiden.
-Och de har välsignat mig. - Gratulerar.
Jag har ägnat mitt liv åt att kämpa emot döden, men nu förstår jag.
Jag måste omfamna den.
Jag ska få min vackra dotter åter. Jag behöver bara en sista sak.
Kom, följ mig.
De andra har samlats för att bevittna min dotters återfödelse.
Mina lärjungar, redo för sin egen förvandling.
Du kommer själv att få uppleva det. Men först måste du dö för mig...
...som din far och son har gjort före dig.
Du har skött dig utmärkt, kära du.
Skåden nu. Ni blir min publik.
Skåda hur avgrunden öppnar sig för mig.
Kom och välsigna mitt barn.
Placera min dotter i detta kärl.
Ja, ge dig till henne...
Låt henne komma till mig.
Det är hon. Förstår du?
Se upp!
Gör det!
Gör det...
Vi kommer alla att bli räddade.
Allt har lett fram till detta, vår acanthiosis.
Jag kan se det framför mig.
Kosmos oändliga maskineri.
Det är så vackert...
Kämpa inte emot, Daniel.
Jag kan ge dig Allison.
Det är väl det du vill?
Hon väntar på dig.
Du behöver bara släppa taget, sen får ni vara tillsammans.
Duktig pojke...
Det här är inte slutet.
Jo...
Jo, det är det.
Är det över?